Av Tome Torihama, som har kommet til å bli kalt "kamikazepilotenes mor"-
-fikk jeg høre soldatenes hemmelige og gripende historier.
Det ga meg et ønske om å bevare minnet av dem-
-ved å fortelle om det mot og den godhet-
-som det japanske folket besatt.
Shintaro lshihara
Vi skal knuse det røde laget!
Rødt lag, hvis vi vinner går vi på restaurant Tomiya!
Ferdig...
Gå!
Hold fast!
Kom an, Bando!
Året var 1943-
-da alle de unge mennene kom til byen Chiran!
Alle sammen drømte de om å fly-
-og ga seg i kast med utdannelsen sin med stor iver.
- Egg... -...med ris!
Målet er i sikte! Angrip!
Sett dere ned!
Stille! Vent!
Som jeg har lovet skal jeg by dere i dag.
Spis så mye dere vil, alle sammen.
Skynd deg, Miako!
Ikke stress meg, mamma.
- Sachi og Kuni, skynd dere nå! - Vi kommer!
Du må hjelpe til, Reiko!
Kanayama tapte, og han spiser alt.
Jeg betaler selv.
Angrip!
Selv om det er svært lenge siden nå,-
-kommerjeg aldri til å glemme.
De var alle så herlige og vakre unge menn.
1944, Mabalacat, Filippinene
Vi må sørge for-
-at fienden ikke kan bruke sine hangarskip på en uke.
Men, admiral, du har selv sagt at selvmordstaktikk er forkastelig-
-og at vi ikke bør ofre de flygere som vi har kjempet for å utdanne.
Det stemmer, men...
Vi kommer antagelig til å tape krigen.
Det vet vi alle.
Men i vårt tap-
-og under det som følger den må vi beholde vår nasjons grunnvoller.
Hva mener du med det?
Jeg snakker om Japan som nasjon og om folkets vilje.
Hensikten med krigen var fra begynnelsen-
-å frigjøre de folkeslag som ligner vårt, iAsia og på andre steder-
-fra den hvite manns undertrykking.
Uten tvil var det rettferdig.
Uten tvil var det en ærbar overbevisning.
Den vilje og den glød som fins hos Japans folk-
-må nedtegnes i historiens annaler-
-selv om vi taper krigen-
-for vår nasjons æres skyld.
Derfor må unge menn ofres.
Det fins ingen annen måte.
L så fall, admiral...
Skal dette være frivillig, eller...?
Eller hva?
Eller...
...skal de beordres til det?
Hva tror du?
Nå?
Hvor mange ville meldt seg frivillig-
-til et oppdrag som de vet leder til døden?
Ville du selv gjort det?
Vi har ikke lenger råd til å spille ifølge reglene.
Forstår du?
Vi skal kalle det for frivillig anmeldelse,-
-men det er en ordre.
Det fins ingen annen måte.
Jeg skal bære ansvaret, og det skal dere også gjøre.
Det må dere være klare på om dette skal kunne gjennomføres.
- Det er løytnant Seki . - Kom inn.
Sett deg ned.
Det har tidligere gått rykter,-
-men generalstaben har til slutt beordret spesialangrep.
Viseadmiral Onishi kom personlig hit og ga ordren i dag.
Spesialangrep? Mener du å kollidere?
Nettopp-
Vi flyr inn i fiendens hangarskip med en bombelast på 250 kilo.
- Men jeg trenger ikke... - Nei.
Seki...
Hvis vi ikke klarer å treffe målet ved det første angrepet,-
-da kommer ingen andre soldater til å følge eksemplet.
Hva sier du?
Klarer du det?
Det er et stort oppdrag som er avgjørende for landets skjebne.
Men jeg»-
Jeg forstår.
Jeg skal gjøre det.
Løytnant Sekis avreise
General MacArthur Iandstiger i Filippinene
Vi vanlige folk visste ingenting-
-om hvordan det gikk i krigen.
Vi hørte rykter-
-om at amerikanerne var på vei mot Okinawa og lignende.
Man begynte å høre slagord:
"100 millioner kamikazepiloter. "
"Japans folk skal dø heltedøden. "
- Vi har kommet med reservedelene. - Bra.
- De har kommet! -lkke stå og heng!
1945, Chiran, Kagoshima prefektur
Pappa, skynd deg...
Nå spiser vi.
Miako...
Ja, restaurant Tomiya.
God morgen.
Ja... Jaha, det skal jeg meddele.
- Hvem var det, mamma? - Det var skolen din, Reiko.
Du skal ta på deg arbeidsbukser i dag.
- Du skal visst til flystasjonen. - Flystasjonen?
Chirans pikeskoles frivillige gruppe er her.
Vær så god.
Giv akt! Hils!
Hvil!
Frivilliggruppen er samlet.
Dere skal arbeide her en stund, med start i dag.
Chiran har blitt en base for spesialangrepskorpset.
Dere har sikkert alt hørt om det.
De flyr sine fly lastet med bomber inn i fiendens skip-
-for å senke dem. De er krigshelter.
Det er en stor ære å ta seg av dem under deres siste dager.
- Løytnant, det er Tabata. - Hva er det?
- Oljen lekker igjen. - Hvordan går det?
- Motoren mister fart. - Du får lande før oss.
Oppfattet.
Hva er det med Hayabusa-flyet?
- Har han problemer? - Det ser sånn ut.
- Det ryker fra motoren! - Skynd dere!
Er du uskadd?
Det er min tredje oljelekkasje. Få det reparert.
Vi ruller henne inn! Korn igjen!
Major...
- Du lovte meg et nytt fly. - Vi har spurt flystasjonen i Fukuoka.
Vingmannen min fløy for fire dager siden.
- Jeg bør ta over etter troppssjefen. - Jeg vet det.
La meg fly, selv om det blir i et øvelsesfly.
Unnskyld, major Kawaguchi.
Bando, kom du hit igjen?
De har et fly på basen i Bansei.
- Takk. Kan du utstede ordren? - Ja visst.
Giv akt! Honnør!
Tropp 35 fra Hokota. Fenrik Abe og ni mann.
Giv akt!
Honnøn
Tropp 47 fra Mandsjuria. Fenrik Araki og fire mann.
Sju mann mangler.
Bra.
Idioter! Det tok dere tre uker å komme hit fra Mandsjuria.
- Våre fly var ikke kampklare. - De trenger bare kunne fly.
Honnøn
Jeg er Reiko Torihama, fra Chirans pikeskole.
Vi har blitt bedt om å ta oss av dere.
Jeg heter Mitsu Origuchi.
Vi kan vaske, sy eller hva som helst. Bare si fra!
- Reiko! - Kanayama? Det var lenge siden!
- Kjenner du henne? - Ja, jeg gikk utdannelsen min her.
- Har mammaen din det bra? - Ja.
Er det veslejenta som du pratet om?
Hva... Er du sjenert?
- Det er bare lus. - Det er i orden.
Reiko...
Kanayama?
Her er boken jeg fortalte om.
Så fint! Du får den tilbake så fort jeg er klar.
Jeg vil at du skal beholde den.
Jeg kommer ikke til å kunne lese den igjen.
...som blomsterblader faller modige menn...
Vil du sende dette for meg? Hæren sensurerer alt.
- Kan du sende mitt også? - Ja.
Du ser syk ut. Blek i ansiktet.
Jeg føler meg ikke så bra.
...å treffe fiendens skip,-
-prøv det, hvis du er en mann!
- Det er på tide å gå, jenter. - Ok.
Nei, vent!
Frøken! Får vi synge en sang til?
Det går vel bra.
Kom igjen, gutter!
Et, to, tre, fire: Med ny kraft i blodet...
Med ny kraft i blodet møter vi morgensolen
Se på Japan, vår høytstående nasjon
Vi er keiserdømmets skjold
Med sterk vilje øver vi oss sammen
Vi er sterke, vi er sterke som jern og stål
Fru Torihama?
- Katsuji? Er du her? - Det var lenge siden sist.
- Hva brakte deg hit? - Jeg vil be om en tjeneste.
Min tapre gutt, hva kan det være?
Kom med meg.
Jeg skal fly fra Bansei.
På et oppdrag? Kjære deg!
- Med spesialangrepskorpset. - Hvorfor? Hvorfor akkurat deg?
Ikke vær urolig. Jeg heterjo Katsuji, hva?
"Katsu" betyr seier. Japan kommer til å seire.
Derfor gjørjeg det.
Men...
På min siste permisjon klarte jeg ikke å fortelle faren min det.
Jeg vil at du skal skrive til ham nårjeg har flydd.
Katsuji, kjære deg...
Etter at mamma døde-
-måtte han slite for å oppdra oss tre barn på egen hånd.
Jeg kunne ikke fortelle ham at hans eldste sønn er selvmordspilot.
Kan jeg ikke be deg om det?
- Et brev til deg, Bando. - Jaha, takk...
- Skal vi ta en sigarett? - Ja, gjerne det.
Toshiko, sett på litt te!
- Vær så god. - Takk.
Til fenrik Bandos far.
Det overrasker deg sikkert å få et brev fra en ukjent kvinne,-
-men jeg skriver fordi jeg har noe viktig å fortelle.
Vær så snill og les nøye.
Fenriken har meldt seg til spesialangrepskorpset.
Under sin siste permisjon-
-kunne han ikke få seg til å fortelle deg dette.
- God dag. - Hei sann.
Frue...
Kanayama!
Fenrik Kanayama melder seg til restaurant Tomiya.
Dette er vår troppssjef, fenrik Araki.
Hyggelig å treffe deg. Han snakker alltid om deg.
Jeg har et siste ønske.
Siste? Kanayama...
Egg med ris, takk!
Hva snakker du om? Du får hvor mye du vil!
Miako! Miako!
- Kanayama! - Miako!
- Hvordan føler du deg? - Det var evigheter siden.
- Miako, vi har vel egg? - Nei, de er utsolgt...
- Kom! - Jeg vil ikke være til bry.
Ingen fare. Et øyeblikk, bare. Miako.
Mamma...
Gå til Muranaga med denne! Han tar ikke imot kontanter lenger.
- Men det er din nyttårskimono! -lkke tenk på det. Skynd deg!
Det kommer snart litt god mat!
Frue...
Jeg har ikke møtt noen i Japan som er så godhjertet som du.
Her kan jeg glemme at jeg er koreaner.
Du har tatt deg av meg så lenge,-
-mer enn min egen mor.
Tusen takk.
Det er ikke sant. Jeg har knapt gjort noe i det hele tatt.
Troppen har fått ordrer om å samles.
- Kom når du har spist! - Men ordren gjaldt vel alle?
Hvis du skynder deg, rekker du det.
Takk for at du tok deg av Kanayama.
Vi går, Matsumoto.
Jeg må gå.
Kanayama?
Klokken 5.00 i morgen skal dere angripe fienden i Kadenabukten.
Hver og en av dere skal senke et skip for deres lands skyld.
Brigadegeneralen skal si noen ord.
Krigen befinner seg i en viktig fase.
Keiserdømmets skjebne hviler på deres skuldre.
Landets redning er de menneskelige våpnene i spesialangrepskorpset.
For å forsvare nasjonens fundament og det japanske folkets ære-
-må dere holde rak kurs mot fiendens skip!
Hør på hva jeg sier: Kom ikke tilbake levende!
Dere har selv meldt dere og å over- leve er det samme som illojalitet.
God kveld.
Det eneste vi kunne gjøre for dem var bare småting.
Vi kunne ikke stoppe dem. Vi kunne ikke trøste dem.
Vi kunne bare be for-
-at deres sjeler skulle få fred.
Fårjeg prate med deg, oberst?
Du virker rund under føttene.
På deres nivå er det tvilsomt om de engang når fram til Okinawa-
-for ikke å snakke om å treffe et fiendeskip.
Til og med løytnant Seki trengte tre forsøk!
Oberst!
Og?
Likevel sender vi dem av sted-
-for å dø unødvendig!
Beslutningen er alt tatt. Oppdraget vårt er...
...å gi dem mot, å hjelpe dem å drømme-
-og å gi så mange som mulig en verdig død. Ikke si mer!
Håper at du har det bra, mor?
Takk for alle år.
Du oppdro meg fra jeg var seks ár-
-tross at du er stemoren min.
Jeg er takknemlig.
Du betyr så mye for meg.
Jeg har aldri kalt deg mamma, men nå gjørjeg det klart og tyde/ig:
Du er mammaen min!
Som din forlovede og en mann som snart skal falle i strid-
-vi/jeg si noen ting til deg som blir igjen hjemme.
Jeg kan bare be for din lykke.
Ikke lev i fortiden!
Vær sterk, hold deg sysselsatt og tenk ikke på det som har vært.
Lev livet ditt og se framover!
Endelig er tiden inne for oppdraget deres.
Ingenting nytt trenger å sies.
Hold dere bare til treningen deres.
Når dere treffer fienden, hold da øynene åpne!
Er det forstått?
Honnør for brigadegeneralen!
Hvil! En hilsen mot keiserens palass!
Helt om høyre!
Venstre om!
Hjelmene av!
Bukk dypt!
Vi ber om deres suksess.
Giv akt!
Tropp 47 og seks til-
-skal angripe fiendens skip i Okinawa ifølge ordrer!
Honnøn
Hvil!
Herved er avgangsseremonien avsluttet.
Tre av!
Samle tropp 47!
Start motorene!
Takk.
Det er stridsklart.
Alt ser bra ut.
- Lykke til, gutter. - Vi er takknemlige!
Ungdommer som aldri engang har vært med en kvinne.
De er knapt 20 og gir sine liv for oss.
De er virkelige krigshelter...
De er levende guder.
Kazue, du burde gå til Chiran og melde deg som frivillig.
Ja, det skal jeg gjøre.
De beundringsverdige unge mennene fortsatte å komme til Chiran-
-og fløy like fort derfra.
Enkelte tvilte, enkelte var redde-
-og enkelte hadde en overbevisning som nesten var skremmende,-
-men alle hadde det travelt med å dø.
Det vekker minner. Det er to år siden jeg var her.
- Oshima, gikk du utdannelsen din her? - Ja, og jeg kommer fra en naboby.
- Hva gjør familien din? - Lager godteri av søtpotet!
Det er søtt. Jeg har alltid hatt dårlige tenner!
La oss synge!
Nakanishitroppens sang!
Tilgi oss, alle sammen.
Lyden av motoren
drønner fra våre Hayabusa-fly
Lyden av motoren drønner
fra våre Hayabusa-fly på vei til over skyene
Den stigende solen på vingene våre og den røde ørnen i våre hjerter
Det er kampflyet vårt...
Still dere på rekke!
Honnøn
Lunsjen din.
Mamma... Hva skal vi gjøre?
- Det fins ikke flere kimonoer. - Det er ikke noe å gjøre med.
Jeg kan ikke ta betalt av dem.
Unnskyld meg...
Man sa til meg at jeg skulle spørre her...
Jeg leter etter fenrik Tabata.
- Og du er...? - Hans kone.
Tabatas kone?
Han fløy i morges.
Kato, hvordan er det med deg? Du driver til babord.
Ingen fare, jeg klarer det!
Returner til basen. Kvitt deg med bombene.
Tabata, dette er umulig. Vi vender tilbake.
Kanayama, tilbake til Chiran.
Hvorfor kom du tilbake, din idiot?
Det var for dårlig vær til å nå fram til Okinawa!
Hørte du ikke brigadegeneralens ord?
Spesialangrepstroppene skal holde rett kurs mot fienden.
Skal du forestille en soldat?
- Handler det bare om at vi skal dø? - De andre troppene fortsatte.
Du mangler kampvilje.
Telegram fra Tokunoshima. Flere fly lander.
Fem har blitt skadet av uværet. Mange har nødlandet.
Faen også!
Du flyr igjen 0500 i morgen. Tre av!
Nakanishi, tropp 71. Hyggelig å treffe deg.
Tabata, tropp 47. Hyggelig å treffe deg.
Endelig framme!
- Det var en lang reise! - Har du ikke noe godteri, Oshima?
- Fy faen! - Hva er det?
Utskjelt for at man kom tilbake. De vil at vi skal kjempe for å dø!
De gir oss usle fly og kaller oss illojale når vi mislykkes.
- Araki? - Er du her, Nakanishi?
Vi har ikke sett hverandre siden utdannelsen. Har du flydd oppdrag?
Ja, jeg visste ikke at oberst Azuma var sånn.
Vår gamle lærer?
Han leder brigaden og bryr seg bare om at vi ikke skal komme tilbake.
Når er ditt neste oppdrag?
- I morgen 0500. -på det viset.
I så fall får vi slippe oss løs i kveld!
Fenrik Masaya Nakanishi, født i Aizu.
Bestefaren min døde som byakkotai under boshinkrigen,-
-så selvmordsoppdrag ligger til familien. Det er arvelig, antarjeg.
Jeg er sersjant Kawai fra Ueda i Shinshu.
Jeg er flink til å tegne.
Om dere vil ha en karikatur til venninnene deres, så spør i kveld.
Korporal Oshima fra nabobyen.
Jeg kan oversette dialekten for dere.
Jeg heter sersjant Kuno.
Det staves litt underlig og folk leser ofte tegnet feil.
- Jeg er flink på munnspill. - Du prater for mye.
Jeg heter Araki. Jeg studerte sammen med denne tørrpinnen.
La oss drikke og synge i kveld!
Men ikke du, din tonedøve jævel.
Skål!
Du og jeg er kirsebærtrær som blomstrer på samme tid
Og flystasjonen vår er en hage som vi begge blomstrer i
Ryoko!
- Du kan treffe Tabata! - Hva mener du?
Det var dårlig vær, så de kom tilbake.
- Er det sant? - Ja, det er det.
De har akkurat gått opp på andre etasje.
Vent, Ryoko...
Tabata, unnskyld et øyeblikk...
Din kone er her.
Skaü_.
Skatt!
Hvorfor sa du ikke til meg at du hadde meldt deg til dette?
Så faren din visste om det?
Var det derfor han ikke tillot det?
Når skal du fly neste gang?
I morgen.
L morgen?
Jeg blir med deg. Vær så snill, la meg bli med!
Ikke vær dum. Jeg kan ikke!
Ikke dø, vær så snill! Jeg vil ikke at du skal dø.
Ikke gråt.
Ikke når vi menn ikke får lov.
La meg i det minste bli din kone før du forlater meg!
Flink bisk!
Er han din?
Han er alltid her, men han er ikke min.
Kan jeg ta ham?
Mamma?
Vi har besøk.
Kom inn.
Jeg er fenrik Tabatas far.
Man sa til meg at du vet hvor min sønn er.
Hvor er min sønn, Koichi?
Har han alt dratt?
Nei, ikke ennå.
Han er med sin kone.
De er ikke gift. Hvor er sønnen min?
Jeg må be deg la dem være i fred.
Dette er deres siste natt sammen.
L morgen...
- Han flyr altså i morgen? - Ja.
Kan du ikke gå med på-
-å la henne bli hans kone?
Nei. Det går ikke.
Hvis du er forelder selv, forstår du vel det?
Jeg kan ikke la henne gifte seg med en mann som skal dø i morgen.
For henne fortsetter livet i overmorgen.
Og det er ikke rettferdig mot foreldrene hennes heller.
Men kan du ikke la ham dra-
-med glede i hjertet?
Det går ikke.
Ålreit, jeg får dra hjem uten å treffe ham.
Hva sier du? Det kan du ikke gjøre!
De skal fly i morgen...
Du kan i det minste komme dit og ta farvel?
Ja, det kan jeg gjøre.
Mange takk.
- Pappa. - Koichi!
Hva gjelder det? Hva vil dere?
Dere får ikke ha åpent nå! De har portforbud etter ni.
Jeg vet det. Jeg vet det...
Men disse guttene flyr i morgen.
Kan du ikke se mellom fingrene?
Selv om de er krigshelter, fins det regler. Er det forstått?!
Dette er et bilde av meg. Jeg vil at du tar vare på det.
Om jeg dør, trorjeg ikke at noen vil ville ha det.
Ja visst.
Slektningene mine ville ikke at jeg skulle melde meg.
"En koreaner trenger ikke å gå så langt."
Jeg hadde villet gjøre min mor stolt og bli offiser i hæren.
Hun sparte så mye penger-
-for å gi meg høyere utdannelse, så folk ikke skulle se ned på meg.
Hva gjør hun nå?
Hun døde for seks måneder siden.
Jeg forsto ikke lenger noe.
Hva vil skje med Korea etter denne krigen?
Hva er det jeg dør for, og for hvem?
Men en ting vet jeg iallfall sikkert:
I morgen kommerjeg til å dø.
Frue...
Fårjeg synge en sang for deg?
Det er uvanlig at du synger.
Det er en sang fra mitt land.
Kom igjen!
Er dere klare? Skyv!
- Ta i ordentlig. - Fon!
Farvel til familie og venner Arakis tropp
- Løytnant, ta meg med! - Det går ikke, du er for syk.
- Du får fly senere. - Jeg klarer det. La meg bli med!
Jeg forstår hva du føler.
Vi venter ved Yasukuni-tempelet.
Jeg lover atjeg kommer.
Sørg for at dette publiseres.
Reiko!
Reiko! Er du uskadd?
Hva driver du med?
Se/vmordspilotene var ikke de eneste som døde.
Blant Reikos frivillige gruppe, en annen gruppe medjenter-
-og de lokale soldatene fantes også offer.
Frøken?! Kan noen hjelpe?
Flygerne dro av sted en etter en.
Tabata gjorde tre forsøk,-
-men kom tilbake hver gang.
- Hva er unnskyldningen nå? - Motoren var ikke sterk nok.
De gikk gjennom den hele natten! Det er umulig.
Skamløst! Å komme tilbake for en kvinnes skyld.
Du er en skam for den keiserlige hær og vil bli straffet hardt.
Start motoren!
Fusker den?
- Jeg forstår ikke. - Du får prøvefly i morgen.
Hvis noe er mistenkelig, ligger du tynt an.
Var det sabotasje eller var det dårlig vedlikehold?
Jeg ber om unnskyldning... Dårlig vedlikehold!
- Men det var... - Unnskyld!
Jævla idiot!
Gjør aldri den feilen igjen!
Vi får ikke gi flygerne unnskyldninger.
Frue...
Japan kommer til å bli beseiret.
- Vi kommer til å tape krigen. - Tabata...
Tabata, kom her.
Forbannede feiging!
Du er umandig som klamrer deg fast til livet ditt! Din tropp er borte.
Nakanishi, du forstår vel at Japan kommer til å tape?
- Hvordan våger du si sånt? - Å leve videre er vanskeligere.
Din feige stakkar!
- Er du så redd for å dø? - Å dø er lett. Jeg er klar.
- Du lyver. - Neil
- Japans framtid... - Hold opp!
- Det er stridsklart. - Takk.
Fenrik Tabata!
Å dø er lett. Jeg er klar.
Marinen beordret selvmordsangrep mot kaier i Filippinene.
Det handlet ikke engang om å senke hangarskip.
Man ville bare vise at det hele tiden kommer nye flygere-
-og at det japanske folkets mot vil innebære-
-at en invasjon ikke blir lett.
Så at vi skulle dø var hele poenget?
Nettopp-
Det fins bedre og dårligere måter å tape på.
Vi kjemper for å få en mer rettferdig fredsavtale.
Slik beskytter vi Japan.
Kommer vi til å tape?
Til slutt kommerjeg til å dø med dere.
Jeg vil ikke bare stå og se på.
Kom hit, Shiro.
Her er flyet mitt. Det kom endelig.
Men de avanserte flyene beholder de for å beskytte fastlandet.
Det er tross alt et Hayabusa!
Noen får fly med rekognoseringsfly. Ikke vær så kresen!
Yamada!
Det fins et ekstra Hayabusa. Gi det til ham!
- Men... - Han var først.
Jeg forstår, men resten av troppen min kommer snart.
Jeg rodde tilbake mellom øyene. Jeg kan ikke vente.
- Alle de andre i min tropp er døde. - Det er ditt problem.
Hold opp! Fenrik Bando blir med i din tropp.
Har du forstått?
Chirans postkontor
Hva i helvete er dette?
Er den til meg?
Vi har sett til at flyet ditt er i god stand.
Vennligst slå hardt mot fienden.
L den blå måneskinnsnatten
På havets strand
Høres en fugl skrike
Og søker sin mor og far
Og fra bølgenes land
Blir født til den
En nyanse av sølv
På dens våte vinger
La oss skrive i blod for Nakanishis enhet!
Skrive i blod?
For at de skal seire. Vi maler den stigende solen med blodet vårt.
- Vi skal gjøre det i kveld. - Nei, nå.
Alle som er her.
Ja, han har rett.
Ha på deg dette når du treffer fiendens skip.
Vi ber alle for deres suksess.
Takk...
Tusen takk!
Løytnant, militærpolitiet har tatt Tome.
- Hvorfor, Reiko? - Vet ikke! Bando gikk rett dit.
Fenrik Koichi Tabata, spesialangrepstropp 47.
Kjenner du til at militæret bedriver sensur?
Svan
Hvorfor utsettes unge menn som skal dø for sensur og husarrest?
Våg ikke å si sånt igjen!
Hva gjelder det?
- Jævla kjerring! - Hva sa du?!
- Hva vil du? - Hva faen driver dere med?
Katsuji...
Din jævel!
Så dere nekter å overlevere fenrik Bando?
Naturligvis!
Da skal jeg klage til min overordnede.
- Gjør hva du vil. - Unnskyld meg.
- Kan jeg ikke få et svar? - På hva?
Hvorfor utsettes unge menn som skal dø for sensur og portforbud?
Vil du ha mer bank?
Men da får de ikke fred i graven. Ingen bryr seg om at de dør!
Hvordan våger du?
Spre dere!
Hvordan er det med deg, frue?
Det stemte kanskje likevel, det som Tabata sa.
Gjør det ikke vondt?
Disse blåmerkene er medaljene mine.
Jeg er sulten.
- Hideji... - Jeg er sulten.
Hold ut. Du får snart treffe storebroren din.
Ok, Toshiko. Tid for mat.
Troppens siste brev og eiendeler.
Jeg tar meg av dem.
Navnene står på baksiden.
Vær så snill og send dem til foreldrene våre.
Da drar du til slutt...
Takk for alt.
- Det er navlestrengen min. - Er det?
Moren min ga den til meg da jeg begynte på militærskolen.
Det blir kanskje vanskelig for henne om hun ikke har et minne av meg.
Få ham ut.
Reis deg.
Vi har fått ordren vår.
L morgen 0430.
- Hvordan har hun det? - Hun har det bra nå.
Gå og besøk henne. Jeg var akkurat der.
Men jeg kan ikke gå dit og lukte sånn!
Kawai, hva gjør du der?
Hva er det?
Det er bare at...
Da jeg så på deg, så du ut som moren min.
Oi, takk!
Du er virkelig flink!
Jeg flyr i morgen.
Takk for alt.
Imorgen...?
Har dere ildfluer her?
Ikke før det blir varmere.
Hvorfor det?
Landsbyen min er berømt for det.
Det er fullt av dem ved elven når det blir rett årstid.
- Det lyder vakkert. - Ja, det er det.
Det ser ut som en drøm.
Jeg skal forvandles til en ildflue og dra tilbake hit.
Forvandles til en ildflue?
Da kan jeg fly hvorjeg vil.
Vetdu...
...hva det innebærer å dø?
Nårjeg dør kommerjeg vel til å bli glemt, hva?
Hva slags prat er det?
Hvordan skulle noen kunne glemme deg?
Foreldrene dine, dine søsken og jeg også,-
-vi kommer aldri til å glemme deg.
- Ikke Shiro heller. - Er det sikkert?
Ja, selvsagt!
Jeg forstår. Takk.
- Er du sikker? - Ja, det erjeg.
Jeg er sikker.
L så fall... Jeg er 19 år.
Jeg gir deg de 30 år som jeg hadde hatt igjen å leve.
Så du kommer til å få et langt liv, det loverjeg.
Pappa!
- Bror! - Har dere kommet helt hit?
Vi trodde ikke at vi skulle rekke å få se deg.
Jeg er glad vi rakk det.
Katsuji, dette er en ære.
Takk for det du gjør for landet.
- Unnskyld, pappa... - Det er ingen fare. Jeg forstår.
Altså...
De andre venter på meg ved porten til Yasukuni-tempelet.
De går ikke inn uten meg.
Skynd deg, da. Ikke vær redd for oss.
Jeg ønsker at vi kunne danse sammen en siste gang.
Jo...
Alle kledd i yukata.
Unnskyld, er det noen hjemme?
Jeg er fenrik Nakanishi og dette er korporal Oshima.
Vi kommer fra Chiran.
Vi vil takke Kazue for flagget som hun laget i blod.
Vi skal fly i morgen.
Far! Kazue! Far!
Vi flyr i morgen.
Jeg skal bære dette under angrepet.
Tusen takk!
Men, vil dere ikke komme inn?
Gi meg æren å få dele en siste skål med dere.
Kom inn.
Unnskyld meg.
- Oshima! - Hjemmet mitt ligger i nærheten.
Jeg skal besøke foreldrene mine.
Det er den største ære-
-som noensinne er skjenket min ætt-
-å ha en levende helt i hjemmet vårt-
-kvelden før oppdraget hans.
Jeg ønsker deg en fredelig stund her-
-under dine siste kveld.
Hide!
Hva er det?
Skal du dø? Hvorfor må du dø?
Jeg vil ikke det!
For landet? For pappa og søsteren?
Nettopp-
Jeg bryr meg ikke om hvorfor, jeg liker det uansett ikke.
Hide!
Du er en mann, akkurat som jeg. Hvem skal beskytte dem om ikke vi?
Om du dør, vinner Japan da?
Nettopp-
Ta deg av pappa og søster, ok?
Nei! Jeg vil ikke!
- Hide! - Jeg vil ikke!
Vi bytter. Gå og spis, du.
Sørg for at det ikke brenner fast.
Bestefar...
Mamma...
Unnskyld meg.
Det spiller ingen rolle.
I morgen kommer den unge mannen til å dø over havet i Okinawa.
Vi ber for deres suksess!
Giv akt!
Tropp 71 og tre til under løytnant Nakanishi-
-er klare til å begynne oppdraget.
Honnøn
Hvil!
Tre av!
Uansett hva som skjer, hold formasjonen.
Fiendene våre er ingen lettvektere.
Om jeg blir truffet følger dere nummer to og siden nummer tre.
Vi skal senke et hangarskip.
Bare så vier enige:
Vi ses ved det andre kirsebærtreet etter porten til Yasukuni-tempelet.
Den som kommer dit først, får vente.
Vi går inn i tempelet sammen.
Unnskyld, men jeg har tenkt å gå inn med min opprinnelige enhet.
De har ventet lenge på meg.
Start motorene!
Det er ikke mer å si. Takk for alt.
Bror!
Det er stridsklart. Lykke til!
Pappa?
Gjør ditt beste. Jeg takker deg!
Bror!
Bror! Bror!
Fly inn i skyene!
Oshima!
Løytnant! Løytnant!
Løytnant, nå gjørjeg det!
Soichi...
Det er Soichi Kawai.
Du ertilbake, Soichi!
- Kom hit, alle sammen! - Hva er det?
Kawai har kommet tilbake.
L går kveld sa han-
-at han skulle vende tilbake fra Okinawa som en ildflue.
Soichi...
Den kom ved akkurat rett tidspunkt,-
-den ildfluen.
Den var omtrent så stor.
Jeg sa til dem at det var Soichi Kawai.
"Er det virkelig sant?" sa de alle sammen.
Så sang viden sangen...
Du og jeg er kirsebærtre...
...som blomstrer på samme tid
Selv om vi visner
Og faller hver for oss
I trærnes kroner
Ved Yasukuni-tempelet
Skal vi igjen treffes
Og blomstre når det blir vår
Atombombene i Hiroshima og Nagasaki
Jeg forstår veldig godt følelsene deres, men skjebnen foreskriver-
-at vi må tåle det uta°le/ige og akseptere det uakseptable-
-for á bane veien for en fred som vareri tusen generasjoner.
Mamma... Mamma!
Som jeg skrev i mitt testamente...
Dette...
...er min straff for at jeg ga ordren...
...som kostet 5000 unge menn livet.
General!
Jeg skal dø en smertefull død.
Jeg trenger ikke hjelp.
Dette...
...er min siste ordre.
Forstått?
General...
Kawai...
Kuno_.
Oshima...
Jeg vil så gjerne treffe dem igjen.
Hvorfor ble bare jeg igjen?
Verden begynte å forandres i en skremmende takt.
De overlevende kamikazepilotene, som en gang hadde vært krigshelter-
-kom til å ses på med forakt som avdankede soldater.
Man begynte á si at de som hadde ofret sine liv døde unødvendig.
Hvor er Soichi Kawais hjem?
Haru-chan, du har besøk.
Jeg heter Nakanishi. Vi tilhørte samme enhet.
Vær så god.
Mamma, vi har besøk!
Soichi!
Soichi! Soichi!
Så godt at du er tilbake!
- Men jeg er... - Kom inn, kom inn!
- Mamma, det er ikke ham. - Soichi!
Jeg har ventet så lenge...
Fra og med i dag skal dette være et minnested-
-for de falne flygerne.
De fikk ingen begravelse-
-tross at de ga det eneste liv de hadde-
-for landet vårt.
Det må vi aldri glemme.
Lyden av motoren...
...drønner...
...fra våre Hayabusa-fly...
Nakanishi og Kazue giftet seg og flyttet til en naboby.
Jeg hørte rykter om at det ikke var så bra mellom dem,-
-og iblant så jeg ham alene.
Så en dag, femten år etter at krigen tok slutt...
Unnskyld, fins Tome Torihama her?
Og hvem er du?
Jeg er Katsuji Bandos yngre bror, Hideji.
Katsuji?
Det var lenge siden!
Takk for din vennlighet mot ham.
Jeg er glad for at du har det bra.
Jeg er hans søster, Toshiko.
Vi har noe å snakke om.
Kom med meg.
Vær så god.
- Det var virkelig lenge siden. - Ja,sanneHg.
Vær så snill og les dette.
- Vær så god. - Tusen takk.
Broren min eri live. Han bor på en øy et sted i Okinawa.
Lever Katsuji?
Hvorfor kommer han ikke tilbake?
En overlevende fra marinen skrev til oss.
Han ble kastet ut av flyet sitt og reddet av amerikanerne.
Denne mannen traff ham på sykehuset.
Det fantes rykter om en mann som bodde på en øde øy.
Vi dro dit.
Katsuji! Katsuji!
Katsuji!
Så fenrik Bando lever fremdeles.
Jeg lurer på hva som skjedde med ham etter det.
Sammenlignet med ham, er du heldig.
Det har gått lang tid siden, ikke sant?
Likevel føles det som om det skjedde i går.
Hvordan har du det der hjemme?
Jeg vil begynne på nytt med kona, og det ser ut til å fungere.
Det var godt å høre!
Vi er alle glade for din skyld, de falne også.
- De døde? - Ja visst.
Tenk nøye etter.
Hvorfor tror du at du overlevde?
Men Iikevel lurerjeg på-
-hva det var som fikk oss til å tro så sterkt på det.
Det var kjærlighet.
Hvordan menneskenes verden enn forandrer seg,-
-er vi alle klare til å ofre våre liv og drømmer-
-for de vi elsker.
De som falt trodde på det-
-og døde mens de fremdeles var så unge.
Du som overlevde, burde leve lenge og vel-
-i deres sted.
Når jeg hører dine ord,-
-er det som å høre mine gamle kamerater.
Alle forstår hvor vanskelig det er-
-for dere som har blitt etterlatt.
Det er dem... De har kommet for å treffe deg.
Dere er her...
Det er meg, Nakanishi!
Unnskyld...
Takk!
Takk...
Takk! Dere har gjort så mye for oss.
Jo merjeg ser tilbake, desto mer innserjeg-
-hvilke herlige unge menn de var.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.primetext.tv